Ved Farsalos tørnet Roms hærskarer sammen-
i en blodig borgerkrig.
Cæsars legioner tilintetgjorde hæren til den store Pompeius.
Cæsar hersket nå alene i Rom.
Men Cæsar gledet seg ikke som ved tidligere triumfer-
ettersom de døde som hans legioner talte, begravde og brente-
var deres egne landsmenn.
Røyken fra brente romere er like svart...
... og stanken ikke mindre.
Det var Pompeius' vilje, ikke min.
Nedtegn det jeg nettopp sa.
Dere kan reise dere.
Forsøk ikke å gjøre inntrykk med falsk anger eller stolthet.
Som offiserer gjorde dere en dårlig kamp for Pompeius.
Deres menn kan slutte seg til meg og vende tilbake til Rom som romere.
Dere får samme privilegier. Men dere vil bli holdt øye med.
Forrædere og feiginger vil bli drept.
Hva er det, Flavius? Antonius? Ja visst, Canidius.
Med nyheter om Pompeius, håper jeg.
- Vær hilset, Cæsar! - Drikk til ære for meg, Canidius.
Og Markus Antonius. Cæsars høyre arm.
Hva er nytt om Pompeius?
Pompeius har flyktet, Cæsar. Forkledd som omstreifer.
- Han lot handelsvarene ligge - Hvor dro han?
Til et skip ved kysten som var rustet til langtur. Til Egypt, sies det.
Egypt... Kanskje det... De står i gjeld til ham.
Der kan han søke tilflukt, låne penger og tid.
Det er fremdeles ikke over.
Spør augurene om råd, Rufio.
Kommer vi til slutt til å møtes i Egypt?
- Cæsar vender ikke tilbake til Rom? - Jeg har et ærend i Egypt.
Unge kong Ptolemaios ligger i strid med sin søster.
Bestemte på å ødelegge hverandre, og i prosessen ødelegger de Roms hvete.
Det kan vente, herre. La Roms folk ønske Cæsar velkommen hjem.
- Etter hans store triumf. - Triumf?
Over hva? Over hvem?
Canidius. La 10. og 12. legion være igjen.
Antonius fører resten til Rom. De skal dra umiddelbart.
Og i Rom taler Markus Antonius for Cæsar. Han handler i mitt navn.
Hans ord er ditt. Og Cæsars ord er lov.
Naturligvis. Men sørg for at han opprettholder legionene.
- De gjør låven lovlig. - Cæsar...
Mens Cæsars skip seilte mot Egypt-
- gjorde egypterne som romerne og kjempet mot sine egne.
Kong Ptolemaios nektet å dele tronen med søsteren Kleopatra.
Han fordrev henne fra Alexandria og forsøkte å knuse henne.
Det ser ut til å være marked. En dag i uken holdes det ved palasset.
Men hvor er Cæsars hedersvakt? Eller et kongelig sendebud?
Vi får gleden av å se mektige Cæsar kjempe seg gjennom markedet.
Marcellus! Tolv menn med sverd.
Ban vei til palasstrappen og hold den åpen.
Det er nettopp det de venter seg.
At vi går hardhendt fram Nei. det er markedsdag-
- så vi går på markedet. Vi handler oss fram til palasset.
Alt skal betales med mynt.
Legg bort sverdene og ta fram pengesekkene.
Oliven... olivenolje...
Vin fra Samos!
Hva koster vinen? Fire drakmer?
60 beger til mine menn.
Betal ham. Betal!
Du sa at romerne skulle tirre opp folket.
Hvorfor gjør de ikke det?
Kongen stilte et spørsmål, herr hoffmarskalk.
Romernes sinn er fordervet, Deres Majestet. De gjør uventede ting.
Spesielt én romer, det uventedes mester.
Men med så få menn... ?
Dere ser så imponerende ut at hvem som helst kunne være konge.
Kong Ptolemaios, hersker over Øvre og Nedre rike-
sønn av Ra, Horus og Thoth...
Og så videre... Dere hilser meg.
Jeg, Gaius Julius Cæsar, konsul, Pontifex Maximus osv. , takker dere.
Rom hilser kong Ptolemaios-
- og hans søster og medregent, dronning Kleopatra.
De sier ingenting, men Kleopatra er død.
Hun prøvde å drepe meg, så vi drev henne ut i ørkenen, hvor hun døde.
Det er sant at Hans Majestets søster planla å drepe ham-
- men det er ikke sant at Kleopatra er død.
Det er sant at hun flyktet, men...
Unnskyld at jeg avbryter, men sannheten er flyktig.
Pothinus, ikke sant? Hoffmarskalk og førsteevnukk. En opphøyd posisjon.
Det krever en viss oppofrelse...
Theodotus? Hans Majestets lærer i historie, filosofi og ærgjerrighet.
Og Achillas... Fra en god soldat til en annen:
- Hvor er Kleopatra? - Hos hæren sin.
- Og hvor mange menn har du? - Nok.
Tillat meg... Cæsar er da kommet i fred-
- og mottar vår varme og respektfulle velkomst.
Problemet angår bare oss, så hvorfor er Cæsar kommet?
Før Ptolemaios' og Kleopatras far døde-
- utnevnte han dem begge til å herske over Egypt.
Rom ble utnevnt til formynder og testamenteksekutør.
I Roms navn spør jeg hvorfor Kleopatra ble avsatt.
Jeg skal megle mellom henne og Ptolemaios-
- slik at de igjen kan herske sammen over Egypt.
Det blir vanskelig. Kleopatra har mistet retten til tronen.
- Jeg skal dømme rettferdig. - Han henter tilbake Kleopatra!
Solen over de to rikenes herre lyser kanskje for sterkt.
- Om De vil trekke Dem tilbake... - Det vil jeg slett ikke.
Først vil jeg se at dere gir ham den der.
Unnskyld, det holdt jeg på å glemme.
Min hersker ønsker Dem velkommen med en betydningsfull gave.
- Så sjenerøst. - Ringen! Gi ham Pompeius' ring.
Og nå et tegn på Hans Majestets hengivenhet og aktelse for Cæsar.
Pompeius den store...
Døde menn biter ikke, sies det.
Behager gaven Cæsar? De sa at den ville gjøre det.
Solen er for raus med sin nåde.
Her er det for hett for konger.
Hans Majestet trekker seg tilbake.
Gi Hans Majestet en romersk hedersvakt.
Dette er ikke ditt verk?
Om Cæsar har hørt snakk om meg, vet De bedre.
Sørg for kost og losji til mine menn. Selv vil jeg innkvarteres i palasset.
- Det blir en ære å eskortere Dem. - Det får en annen gjøre.
Finn resten av Pompeius' kropp, om du så må slite ut tusen tunger.
Få ham renset med en mynt i munnen og alt annet som hører til.
Naturligvis.
Dette er det vi må holde. Måneporten og tre andre.
- Hvordan er vi plassert? - 10. legions katapulter på Måneporten.
- 12. legion holder resten. Utspredt. - Det får holde så lenge.
- Og brannene? - Vannet er drikkelig.
- Foreløpig, ja. Vokt dem. Og kornet. - Vi holder ut så lenge som helst.
En uke, kanskje. Det holder enn så lenge.
Hva vil du?
Kan man stole på mannen?
Noen er her med en gave... fra dronning Kleopatra.
En teppeselger, men Flavius tviler på det. Han kjenner palasset for godt.
Dukket opp fra en hemmelig gang som ingen kjente til.
Pothinus kan sende en morder i Kleopatras navn.
Vis inn mannen.
Kommer du med Kleopatras gave? Legg den fra deg og gå.
Min dronning befalte meg å overlevere den til Cæsar personlig.
Jeg er Cæsar.
Nei, det er De ikke, admiral Agrippa. Ikke Rufio eller Germanicus heller.
Min dronnings gave er kun ment for Cæsars øyne.
Teppet virker ufarlig nok... Lån meg sverdet, Rufio.
Kanskje jeg må skjære opp gaven.
Ville det ikke være lettere å bære teppet over skulderen?
- Det ville være ubekvemt. - For deg eller for teppet?
Sverdet, Cæsar... Teppet er ømtålig. Jeg knytter opp.
- Snu det først. - Men det ligger rett vei.
Jeg vil ha baksiden opp, eller skal jeg snu den med sverdet?
Man bedømmer lettere en vares kvalitet-
om man ser på baksiden først.
Hill, Kleopatra, frende av Horus og Ra-
- solens og månens yndling datter av Isis-
dronning av Øvre og Nedre Egypt.
- Takk. - Kom hit.
Gå til befalhavende vakt.
Dronningens gemakker skal settes i stand umiddelbart.
- Bli! Sa jeg at du kunne gå? - Nei, Deres Majestet.
Dette er mitt palass. Alt her står til min disposisjon.
- Jeg er ingen fange. De er min gjest. - Så vennlig av Dem.
Og hva mine gemakker betreffer-
- så burde min kammerjomfru og de andre snart være ferdige med dem.
- Umulig. Vi bevokter dørene. - Det finnes dører... og dører.
Ja, naturligvis... De får vise meg innsiden av palasset en dag.
- Hva venter du på? - Deres tillatelse.
Du kan gå.
Apollodorus... Takk.
Det gleder meg at De fikk min innkalling og...
Innkalling? Sannelig ikke. Hvorfor skulle jeg lystre den?
Teppeturen slet Dem ikke ut, men jeg har hatt en anstrengende dag.
Det er viktig at vi forstår hverandre.
Bare med min hjelp kan De slippe unna Deres desperate situasjon.
Ikke spis det der. Hadde De det med Dem? Har noen prøvesmakt det?
- Da er det trolig forgiftet. - Det er jo en annen utvei.
De er tolerant.
Er det fordi De er så mye eldre?
- Kartene Deres er foreldet. - Vi har eldes sammen.
Sjøene i vest er dårlig merket. Enkelte befestninger er ikke notert.
De må informere mine karttegnere og staben min.
Vi fikk en dårlig start. Jeg stryker Dem bare mot hårene.
Jeg vet ikke om jeg vil bli strøket av Dem i det hele tatt.
Er det ikke greit at jeg setter meg?
Cæsar, De må gjøre meg til enehersker i Egypt!
Jeg skal gjøre slutt på krangelen mellom Dem og Deres bror.
- De er vel ingen dumrian? - I beskjedenhet, kanskje.
De har sett og hørt min bror-
- og den ondskapsfulle mannen som har ham i sin vold.
Kan vi bli enige om at det Rom vil ha av Egypt-
er korn, hvete og rikdom?
Roms makt er alltid blitt bygd på Egypts rikdommer.
De skal få dem. Uten kamp.
Men bare på én måte: Gjør meg til dronning.
- Det lyder som et ultimatum. - Det er den eneste måten.
For et øyeblikk siden eide De ikke mer enn en slave og et teppe.
Men nå har jeg Cæsar, mine hærskarer-
- og det faktum at ingen dødelig kan tilintetgjøre meg.
Ja. De har visst overbevist Dem selv om at De er en gudinne.
Var det ikke Isis?
Jeg insisterer på at De tenker etter hva De sier. Jeg er Isis.
Jeg dyrkes av millioner av troende. Det må ikke forveksles med-
- romerske hærføreres guddommelige aner som de får med skjoldet.
Var det ikke... Venus De valgte å stamme fra?
Nå må jeg insistere. De er trøtt etter turen og vil trekke Dem tilbake.
Jeg er ingen tjener. De kan ikke sende meg bort.
De har ingen hær. Den er borte, for De kunne ikke betale den.
Egypts rikdommer er ikke Deres til å gi bort.
- Vi snakkes om noen dager. - Det kan være for sent for oss begge.
- Jeg tar ansvar for Deres sikkerhet. - Og Deres egen... ?
Jeg er godt forberedt, for øyeblikket.
Jeg håper det.
Jeg håper at De er like vis, strålende og guddommelig som de sier.
Dere romerske hærførere blir guder så fort.
Noen seire, noen blodbad...
I går var Pompeius en gud.
- De myrdet ham, ikke sant? - Ja.
For å behage Dem... Men det gjorde det ikke, hva?
Nei.
I dag minnes jeg hvor høyt min datter elsket ham.
Hun døde da hun skulle føde hans sønn. Hun ga ham denne ringen.
Sov godt, Cæsar. De nærmeste dagene kan bli anstrengende.
God natt.
- En eskorte til dronning Kleopatra. - Vakt!
Korridorene er mørke, mine herrer.
Men vær ikke redde. Jeg er hos dere.
Har vi ikke gjort nok for i kveld? Vi fortsetter i morgen.
Nei, det er mer. Kartene våre over traktene stemmer nok ikke helt.
- Hvorfor tror De det? - Jeg føler det på meg.
"Offisielt av makedonsk herkomst. Ikke egyptisk. "
"Kleopatra sies å være meget intelligent, kvikk og belest-
- bevandret i vitenskap og matematikk. Hun taler sju språk. "
"Var hun ikke en kvinne, ville hun anses å være en intellektuell. "
- Intellektuelle kjeder meg. - En god egenskap hos en admiral.
Her er noe av interesse for flåten.
"For å oppnå sine mål har Kleopatra brukt tortur, gift-
- og sine seksuelle talenter, som sies å være betydelige. "
"Hennes elskere er så tallrike at ingen kjenner alle navnene. "
"Hun sies å velge som en mann i stedet for å velges på kvinners vis. "
Vi gjorde rett i ikke å ville la Dem være alene med henne.
Hva sa du, Rufio?
- De stoler vel ikke på Kleopatra? - Overhodet ikke.
"Stoler på. " Ordene har alltid uroet meg.
Som med vin, er ettervirkningen ikke så bra.
Jeg har sluttet å drikke vin og stole på folk.
Det har vært en anstrengende dag.
De kommende kan bli enda verre.
- God natt. - God natt.
Flavius!
"Nok en gang er det høst, elskede Lesbia. "
"Se hvordan løvet i Rom faller og faller-
- og elskende med kyss gir løfter om våren-
- som skal gjøre slutt på vinteren med nye nattergaler. "
Jeg smaker på maten, Isis' datter. Er den skadelig, la den skade meg.
"Men kjærlighet leder til fortvilelse, skjønnhet til sorg. "
- Hvorfor sluttet du, Phoebus? - Det er noen i korridoren.
Det er slik romerne skremmer fienden. De tramper med føttene.
Nei, det er én mann som følges av andre.
Cæsar, skulle jeg tro.
Vi må ikke skuffe mektige Cæsar.
Romerne forteller historier om mine bad, mine tjenerinner...
... og min usedelighet.
- Kleopatra søkte audiens - Det var i går.
- Jeg var opptatt. - Dronningen bader.
- Kanskje De kan komme tilbake? - Dessverre.
Hold ham fast. Ikke gjør ham noe.
Du er en bra mann, Apollodorus. Håper hun vet det. Vent her.
En inntrenger! En mann!
- Å, det er Dem... - De ville treffe meg?
Jeg kalte Dem til audiens i går i tronsalen.
Men jeg fikk ikke gå dit.
Den ligger for nær Deres brors gemakker.
Ingen forteller meg hvor jeg kan og ikke kan gå!
- De ville tydeligvis ingenting. - Jeg vil ha tronen min!
De er i det minste presentabelt kledd. Deres beste rustning?
Nesten. Men dessverre ikke for Deres skyld.
Jeg vet det. I morges besøkte De Aleksanders grav.
De ble stående alene ved sarkofagen hans.
Hvordan vet De det?
De bare tittet ned på ham.
Og så gråt De.
Hvorfor gråt De, Cæsar?
- Han resiterer vakkert. Er han blind? - Ikke gjør ham noe.
Ingen som resiterer Catullus så bra.
Catullus liker Dem ikke. Hvorfor har De ikke drept ham?
Jeg liker ham.
"Jeg ønsker ei å behage Dem, for mektige Cæsar er bare slem. "
Achillas' hær går mot Alexandria.
Den er 30 ganger sterkere enn Deres.
- Han omringer palasset. - Ikke fra havet.
- Har Cæsar tenkt å seile sin vei? - Ikke for øyeblikket.
Achillas kan gå til angrep i morgen, eller når det måtte passe ham!
Høyst sannsynlig.
Hvordan kan De håpe å holde stand mot en slik overmakt?
Og svar ikke "for øyeblikket"!
Mine offiserer sier: Alt fra en uke til ubestemmelig.
Hva mener De?
Før dere er uten vann? Uten mat? Før mennene er slaktet-
- eller forgiftet på bordellene? Noen få dager, Cæsar.
- Høyst et par dager. - Jeg må si meg enig med Dem.
Kan De dette Catullus-diktet: "Gi meg tusen på tusen kyss. "
"Og flere tusen til, uten å telle dem. "
"Så misunnelsen ikke vet antallet-
og viser sin ondskap. "
Det hadde ikke vært like hyggelig i tronsalen.
- "Jeg ønsker ei å behage Dem... " - Ti stille med deg!
Jeg må snakke med Dem, Cæsar.
De egyptiske skipene i østre havn rustes opp.
- Når kan de angripe? - I morgen når det blåser opp.
Brenn dem i natt.
Skipene ligger ved land, ilden kan spre seg.
Jeg kan ikke risikere en blokade. Og gjør det først i kveld.
Forbered det i hemmelighet. Jeg trenger denne dagen.
Lykke til.
Hvorfor først i kveld, min herre?
Det kan jeg ikke fortelle... for øyeblikket.
- Flavius! - Her er det. Det kom nettopp.
Gudene burde ikke pine oss sånn, Rufio.
Bedre enn jeg hadde håpet på. Du må komme deg av gårde.
Hill, Cæsar.
Det kalles epilepsi på grunn av muskelsammentrekninger.
Før trodde man at de som var rammet, var gudenes yndlinger.
Det sies at Aleksander den store hadde denne fallesykdommen.
Den store Cæsar også, sies det.
- Sisogenes, biblioteket! - Hva prater du om?
Romerne har satt den egyptiske flåten i brann.
Ilden har spredt seg til byen.
Bare til noen bygninger, men biblioteket brenner.
Det store biblioteket...
Aristoteles' manuskript...
Platons skrifter, skuespillene, historieverkene...
Den hebraiske gudens testamente, Bøkenes bok!
De brennende skipene drev inn blant handelsfartøyene.
- Og våre? - I sikkerhet.
- Jeg trenger hjelp med fangene. - Jeg kan ikke unnvære én mann.
Kanskje jeg trenger sjømennene dine også.
De burde slåss med vaktene oftere. Det kler Dem.
De blir vakrere for hver gang jeg ser Dem.
Og De blir frekkere!
- Og mer opptatt. Unnskyld meg... - Kjenner De røyklukt?
Vi var nødt til å brenne den egyptiske flåten.
Skipene lå på vannet. Måtte dere brenne dem i gatene?
Brennende master falt ned på gater og hus.
Ett av dem var det store biblioteket.
Ja, det ble meg fortalt. Jeg beklager det.
- Om De ikke har noe imot det... - Det har jeg. Vil De slokke brannen?
- De egyptiske fangene skal slokke. - Så romere starter bare branner?
Hold deg til barnerommet i stedet for å forstyrre voksne mennesker!
Skal vi føre henne bort?
De bruker vettet til å ødelegge, rive pyramider og utslette byer!
Hvordan våger De og barbarene Deres å tenne på biblioteket mitt?
Spill gjerne erobrer, mektige Cæsar!
Voldta, myrde og plyndre millioner av mennesker!
Men ingen barbar får ødelegge en eneste menneskelig tanke!
Nå får det være nok! La meg være alene med henne.
Jeg kaller snart på dere.
Sverd, spyd... Eller har De tenkt å sette fyr på meg?
Vi må få en bedre forståelse av hverandre.
Hva De enn mener om meg, er jeg først og fremst Cæsar.
Og jeg er Kleopatra, dronning, og datter av Isis.
Om og når jeg sier det, er De det jeg sier at De er.
- Intet mer. - Hill, Cæsar...
De som er avkom av generasjoner av inn-avlede defekter!
Hvordan våger De å kalle noen barbar?
Barbar!
Datter av en fyllik som bestakk seg til tronen!
Din pris var for høy, husker du?
Jeg har fått nok av Deres falske stolthet over fortidens storhet!
- Jeg tenker på framtiden. - Da gjør De som jeg sier.
Som De sier... ? Bokstavelig talt? Som om jeg er noe De har erobret?
Om jeg velger å se på det sånn, ja.
Har De rett til å gjøre hva De vil med meg... når De vil?
Ja, nettopp.
Kan De ikke bære laurbærkransen-
- så jeg husker på at det er Cæsar som hedrer meg sånn?
De snakker for mye.
Jeg lover Dem at De ikke vil like meg på dette viset.
Cæsar! Et angrep på Måneporten!
Måneporten angripes hardt!
Katapultene må slås ut. Send ut en skilpadde.
Dann skilpadde!
- På tide å gå til motangrep. - Nei.
- Vi har en legion i reserve. - Hold stillingene.
To timer til daggry. Vi blir hvor vi er.
- Og hva skjer ved daggry? - Vet du ikke det? Solen går opp.
Si til mennene at de har seiret. Vin til dem som holdt stand i porten.
Send ut alle reserver og uthvilte menn.
Flytt dem bak Akilles.
- Vi har dem i en skrustikke. - Sammen med hvem da?
Mithradates' hær. Rufio har gått dem i møte.
- Hvordan rakk Mithradates hit? - Jeg sendte ham før vi seilte.
Ingen kan holde Alexandria med to legioner-
- som du og andre har påpekt gjentatte ganger.
Jeg smaker på Deres drikk, datter av Isis.
Om den er skadelig, så la den skade meg.
Lotus...
Du tørket kanten på begeret etter at du hadde smakt. Hvorfor det?
Hvorfor? Så jeg ikke skulle skitne den til.
Lotus... Smak igjen.
Pothinus truet med å drepe meg.
Tilgi meg, Deres Majestet! Tilgi meg!
Jeg tilgir deg-
Drikk nå.
Apollodorus!
Stillhet for Gaius Julius Cæsar. Roms konsul.
Reis dere.
Følgende er senatet og folket av Roms dom og befaling.
Her skal ingen dømmes, og Kleopatra, ikke Rom, befaler.
Hun har løyet, Cæsar. Hun og hennes slaver har løyet!
Du er ikke blitt anklaget... så langt.
Nå anklages du for å ha egget til krig mot Rom-
- og for å ha ferskt å myrde dronning Kleopatra.
Du er skyldig i begge lovbrudd og dømmes til døden.
Det er for lyst her inne. Trekk for.
Skal jeg også drepes? Hva er jeg anklaget for?
Kong Ptolemaios fratas herved Roms beskyttelse.
Han skal forlate palasset innen en time og føres til Achillas' leir.
Sendes jeg tilbake til mine egne tropper?
Han får følge av sin læremester Theodotus.
- Hørte du? Du vil også bli spart. - Hold opp å glise, din idiot!
Tillat meg... De vet at Achillas er omringet-
av Deres og Mithradates' legioner.
Å sende Hans Majestet dit, kan innebære hans død.
- En slik risiko må en konge ta. - Men ikke jeg, Cæsar.
Hva vet vel jeg om krig?
Jeg er en enkel lærd. En mann av tanker og ord.
For mange ord. Nå holder det.
Iverksett befalingene.
Flavius...
Lever tilbake dolken til Apollodurus.
Tørk bort Pothinus fra den først. Den er full av blodet hans.
Ja, jeg lover at jeg skal sove.
Jeg beklager det som nesten hendte.
Cæsar, har De tid et øyeblikk?
Gårsdagen var anstrengende, natten lang, morgenen begivenhetsrik.
Visste De at Apollodorus ville drepe Pothinus?
Han ventet i det minste på Roms dødsdom.
Og min bror... og Theodotus? Kommer de også til å bli drept?
Trolig. Jeg er trøtt, Deres Majestet. Unnskyld meg.
De visste at det ikke var noen fare-
at Mithradates var på vei?
- Hvorfor sa De ingenting? - Jeg sa at jeg var forberedt.
- Jeg vil ikke være uhøflig, men insisterer. - Jeg ville vært med dem.
- De stolte ikke på meg. - Ikke et øyeblikk.
Og likevel har De gjort meg til ubestridt dronning.
- Egypts herskerinne. Hvorfor? - Kanskje vi kan prates i morgen...
- Hvorfor? - For Roms beste.
- For Egypts beste. - Egypt også. Gå nå!
Den trengs ikke.
Jeg hadde ikke trengt å røpe meg. Jeg kunne ha ropt på Flavius.
Hvor mange kikkhull har De?
Blir vi iakttatt nå også?
Send Flavius inn.
- Vil De fortsatt at jeg skal gå? - Hva vil De?
- Hjelpe Dem. - For meg finnes det ingen hjelp.
- Det gjør det nå. - En dag hender det i alles påsyn.
Der hele verden ser meg. Jeg faller framfor pøbelen-
med fråde om munnen og blir til latter. De vil rive meg i stykker.
Selv gudene hadde din sykdom.
Hannibal, Aleksander den store...
Og til slutt bukket de under. De ble slitt i stykker.
Ikke du. Det skal jeg sørge for.
I senatet og folket av Roms navn, og ifølge deres vilje...
Selveste Isis ville avstå sin plass i himmelen for din skjønnhet.
Du får ikke se på meg. Ingen får gjøre det.
Om de ikke ser, vet de ikke at jeg gjør det.
- Du burde falle på kne. - Framfor alle kongene her?
Skal jeg late som om de ikke ser oss?
Du har så benete knær.
Benete og uvante med sånt.
- Vi skal tidlig opp i morgen. - Hva blir det i morgen? Mer hvete?
Det jeg allerede har sett, er mer enn nok til Rom.
Det holder til hele verden.
Eller mer gull? Da kunne du kjøpe hele verden.
I det minste til å lønne flere legioner enn Rom har hatt.
Mer granitt, marmor, flere slaver som bygger alt som trengs?
Bedre veier til India. Kortere ruter østover? Hva i Egypt har jeg ikke sett?
Selve Egypt, Egypts kjerne.
Mitt ansvar er Rom.
Aleksander forsto at han fra Egypt kunne herske over hele verden.
Han var ung, og du er enda yngre.
Slike drømmer blekner med tiden.
- Har Cæsar sluttet å drømme? - Sånt er farlig for en mann som meg.
Nødvendig, ville jeg tro.
Jeg må snart tilbake til Rom. Markus Antonius sender bud etter meg.
På veien hjem venter krig i øst og nord
Ikke engang i Rom er jeg uten motstand.
- Gjør som du gjorde med Achillas. - Det er motstand av annet slag.
Det spinnes som edderkoppnett.
Du vet hva som skjer når man ikke kvitter seg med edderkoppnett.
Stoler du på denne Markus Antonius?
Antonius er den eneste jeg stoler på.
La ham feie unna edderkoppnettene for deg og bli hos meg.
Du er diktator for ett år. Du kan gjøre hva du vil med tiden din.
Alt utenom å få den til å stå stille.
Om... når du vender tilbake til Rom...
Krigene som venter, er de viktige?
Det finnes ikke uviktige kriger.
Jeg har lest kommentarene dine om krigen i Gallia.
Hvordan skriver jeg sammenlignet med Catullus?
Annerledes.
- Kjedelig? - Kanskje litt for mange beskrivelser.
Du er taktfull. Enkelte kritikere, som Brutus-
- mener at jeg skriver ugrammatisk og simpelt.
Du har skånet livet hans mer enn én gang.
Det sies at Brutus er din sønn.
- Er det sant? - Jeg har ingen sønn.
Calpurnia, din fjerde kone, har vært gift med deg i... tolv år?
Og likevel har ikke Cæsar noen sønn?
Alle vet at Calpurnia er ufruktbar.
En ufruktbar kvinne er som en uttørket elv.
Vi snakker ikke mer om det.
Selv en kvinne må få de land til å bære frukt-
- få liv til å spire der intet liv fantes.
Akkurat som Moder Nilen gir næring og nytt liv til jorden.
Jeg er Nilen.
Jeg kommer til å få mange sønner.
Det har Isis fortalt meg.
Mine bryst er fylt med kjærlighet og liv.
Mine hofter er runde og brede.
Det sies at slike kvinner føder sønner.
Første gangen, da du sto her alene,
hvorfor gråt du?
Fordi jeg hadde mistet noe.
- Hva da? - En livstid. Min egen.
Han erobret verden og døde da han var 32. Jeg er 52.
Nå må jeg nye meg med ikke å la verden erobre meg.
Du må ha hatt samme mål som han. Det har du sikkert fortsatt.
Jeg skal fortelle deg noe. Da jeg var 32, i Spania,
så jeg en statue av Aleksander. Jeg gråt da også.
Allerede den gang.
Jeg vil at du skal ha sverdet hans.
Det er for dypt begravd... i tid.
- Og Aleksanders kappa? - For tung for Cæsar.
Drømmen hans, da?
Gjør hans drøm til din, Cæsar.
Hans storslagne plan.
Fortsett der hvor han sluttet.
Av lappverket av erobringer, én verden!
Og av én verden, én nasjon!
Ett folk som lever i fred.
- Så det er det du vil ha av meg? - Av oss.
- Med Alexandria som hovedstad? - Han ville det.
- Jeg er romer. - Han var greker.
- Vi blir alle ett og samme folk. - Han var 32 og mislyktes.
Vi skal lykkes! Dine drømmer, dine ambisjoner.
En livstid holder ikke for slike drømmer.
Aleksanders kappe er ikke for tung for Rom og Egypt til sammen.
Og hvis sverdet er for dypt begravd,
får Cæsars sverd ta dets plass.
Du blander sammen politikk og lidenskap så man ikke kan skille dem.
Jeg er verken den første eller siste som gjør det.
Hva det enn er, så la meg gå min skjebne i møte.
Din skjebne er ikke lenger bare din.
Den er min også.
Snart finnes det en som kan bære både Aleksanders kappe,
Cæsars sverd og Cæsars navn.
I Cæsars navn skal han herske over Egypt,
og den del av verden som vi gir ham.
Vårt barn skal bli en sønn, Cæsar.
Det sverger jeg ved Isis.
Kan du utsette reisen til Rom så lenge?
- Jeg kom så fort jeg kunne. - De er velkommen i Cæsars hus.
Som Cæsars hustru ville jeg at De skulle vite,
at min mann har giftet seg med dronning Kleopatra?
Litt vin? En av dine mange favoritter.
Ifølge ryktene ble vielsen holdt på egyptisk vis.
Det kan ikke være alvorlig ment.
Han ble gjort til egyptisk gud.
Endelig er han guddommelig... Det må ha gledet Cæsar.
Calpurnia... Vi kjenner Cæsar, du og jeg.
Ekteskapet er ugyldig i Rom. Det må ha hatt et politisk formål.
Kanskje symbolsk for å befeste Roms forbindelse med Egypt.
Kanskje bare en barbarisk skikk.
Du er lojal og snill. Du kom så fort du kunne.
Men ondskapsfull sladder reiser fortere enn deg... og sannheten.
Har du hørt at dronning Kleopatra venter Cæsars barn?
Ja. Antonius, vi kjenner ham... du og jeg.
Så skal det skje... så skal det skje...
Rom.
Mektig, alene og uelsket.
En elskerinne skal igjen opphøye deg til himmelen,
og hele verden skal få oppleve en gyllen tid av rettferdighet og ømhet.
En sønn skal fødes av Isis!
En sønn skal fødes av Isis. Rom skal se ham kledd i gull
Østen skal beskue ham smykket med skatter.
En sønn av Egypt og Rom!
Her skal han møte sin skjebne!
Gjør nøyaktig som jeg sier.
Når barnet er født og salvet til prins av kongelig blod,
ta ham til Cæsar.
- Skal jeg hente Cæsar? - Nei, gjør nøyaktig som jeg sier.
Før barnet til Cæsar, framfor mennene hans. Forstår du?
Framfor alle romerne.
Legg ham ved Cæsars føtter. Ved Cæsars føtter.
Jeg skal gjøre det.
- Rolig. Vi har aldri mistet en Cæsar. - Spar meg for slike kommentarer.
Husk på Roms lover.
Om De tar opp barnet, erkjenner De at det er romersk medborger og arving.
En sønn...
Jeg har en sønn!
Vær hilset, Cæsar!
Han er blitt konge av Egypt. Uektingen har fått navnet Cæsarion.
- Bra navn på Roms tronarving... - Rom har ingen trone.
Og slik skal det forbli.
Men en sønn... Det har han alltid ønsket seg.
- Jeg er glad for Cæsars skyld. - Det kan man forstå. .
Nå når Cæsar har en sønn, behøver man ikke tenke på Brutus lenger.
Er det ikke en lettelse, Casca? At alle vet hva man er.
- En løgner og feiging. - Brutus, du smigrer Casca.
Der borte går Markus Antonius.
Vi burde frykte ham mer enn Cæsars nyfødte sønn.
Men det er til Roms beste at Cæsar er blitt så lenge i Egypt.
I sitt fravær dyrkes han av folket som en gud.
Hvorfor skulle han vise at han er dødelig?
Enkelte frykter Cæsars ambisjoner.
Hva kan han gjøre? Knuse republikken?
Ja, det sier jeg dere at han kommer til å gjøre.
Din tunge er gammel, men skarp, Cicero. En dag skjærerer den av hodet.
Det blir snarere ditt sverd, Antonius. Det er like skarpt og raskere.
Og det frykter hoder.
Det vil dufte av vin i senatet i dag. Vi får ikke puste for dypt inn...
Octavian, dette med Cæsars sønn.
- Gjør det deg opprørt? - Nei.
Man skulle tro at dine ord var like dyrebare som gullet ditt.
Som gullet plasserer jeg dem der de gjør størst nytte.
Og din dyd? Min venn har en venn...
Det samme gjelder der.
Jeg skal si deg noe. Når du dør, gjør du det uten noensinne å ha levd.
Trodde du jeg ville dra uten å ta farvel med min sønn?
Vi trodde at om vi kom til deg-
så ville avskjeden forlenges.
Husk på, min sønn:
Det du ikke slipper tak i, vil ingen ta fra deg.
Hill og far vel, lille Cæsar.
Var det hundre år siden jeg ble slengt for dine føtter i et teppe?
Eller var det i går?
- Når sender du bud etter oss? - Snart.
- Hvor snart? Når da? - Det vil ta tid før jeg når Rom.
- Og når du er der? - Innen overskuelig framtid.
- Tiden er vår fiende. - Skal jeg beseire den for deg?
Hva er planen din?
Jeg må føre din sønn til Rom.
Rom må se Cæsars sønn-
- som en dag skal herske over Cæsars verden.
Cæsar...
Snart snur tidevannet.
Tiden og tidevannet...
Ikke engang vi guder kan gjøre så mye med dem.
Først etter mer enn to år-
-og mange kriger i Afrika og Lilleasia-
- kunne Cæsar endelig vende tilbake til Italia-
- for å feire sin triumf og ta fatt på sine anliggender.
"Som takk har senatet skjenket Cæsar-
- rangen, privilegiet og tittelen Roms diktator på livstid. "
Diktator på livstid... Endelig er han Roms hersker.
Apollodorus, forbered alt.
- Skip, tjenere... - Alt er klart.
Nå må han sende bud etter oss, -
- så jeg kan være til stede ved kroningen.
- Deres Majestet... - Tre år er gått til spille.
Hvorfor tok det senatet så lang tid å innse det verden visste?
At Cæsar var Roms hersker.
- Rufio har noe å si. - Deres Majestet har misforstått.
Saken virker klar. Cæsar er diktator på livstid.
Sant, men Roms diktator er ikke det samme som hersker.
- Ingen kan kalle seg Roms hersker. - Hvorfor ikke?
Det er farlig likt et ord ingen romer vil tolerere:
Konge.
Og hva betyr diktator på livstid?
At man resten av sitt liv vil nyte folkets aktelse.
Og diktatorens diktater?
De må alltid godkjennes av senatet i Rom.
Takk, Rufio.
Fienden! Fienden!
Sisogenes...
Du fant det nok merkelig at jeg foreslo å invitere Kleopatra hit.
Egypt er jo Roms forbundsfelle.
- Men jeg var overrasket over bifallet. - Jaså?
Takk for at jeg fikk være til stede ved dagens sammenkomst.
Det var inspirerende å se frie menn uttrykke sin frie vilje så åpent.
Han ville så gjerne være til stede. Jeg så ikke noe galt i det.
Ikke det?
Heretter skal jeg aldri tvile på Egypts rikdom.
Jeg liker ikke Ciceros antydning.
Alt gullet i Egypt rekker ikke til å kjøpe en romersk senators heder.
Det ser ut til å være mer enn nok til å kjøpe hans stemme...
Hvordan var det nå... ?
"Rom skal se ham kledd i gull. "
Det sies at folkets mottakelse er overveldende.
Dronningen har befalt følget å gå langsomt for å behage folket.
Man skulle tro at Kleopatra ville vinne medborgernes gunst.
Det skulle man virkelig tro.
Maken har ikke vært skuet i Rom siden Romulus og Remus.
Så uredd han er...
Se så uredd gutten er!
- Dronningen har vunnet folket. - Folket. ja...
Gå nå som en konge. Rak i ryggen.
Lytt til jubelen. Sett deg på tronen.
Bukk til hyre og venstre. Se sint ut om noe mishager deg.
Bra. Jeg skjelver. Ser du det?
Nei, ikke smil. Da slutter de å skjelve.
Fangene slepes framfor deg.
Denne mangler makt og er derfor uten betydning.
Men du vil framstå som en edel hersker. Hva sier du?
Jeg benåder deg.
Høyere! Når du benåder noen, må alle få vite det.
Jeg benåder deg.
Hvem kommer her?
En venn du en gang stolte på, men som har sviktet deg.
Mektig, rik og av god familie. Han faller på kne-
- og ber om ditt vennskap og din tillit.
Hva gjør du da, lille konge?
Så Cæsar må ønske det som skal gjøres?
Kaster jeg ut søppelet og befrir Rom fra malaria for å fylle min egen buk?
Regulerer jeg Tibers vannstand-
- og forbedrer Ostias havn for å behage min ærgjerrighet?
Må jeg ønske veier, bibliotek, medborgerskap for Italias folk?
- Mange forslag fortjener vår støtte. - De fortjener deres støtte...
Skal Cæsar be senatet om lov som en skolegutt?
Råder ikke senatet over Roms beste lenger?
- Skal ikke loven lenger gjelde? - Jeg må være loven!
Mitt ord må være Roms beste!
Ellers kan dere frata meg denne meningsløse diktatortittelen.
Jeg har båret sverd for lenge. Jeg kan ikke tenke med tom slire.
Cæsar minnes vel at diktatorskapet ble forlenget symbolsk-
- for å opphøye ham og vise Roms takknemlighet for hans triumfer.
Jeg minnes triumfene vel, Brutus.
Gjør du? Ved Farsalos skalv du framfor Antonius-
- da han ville skille deg fra hodet ditt. Med rette.
Min befaling skånet livet ditt.
Ikke takket være mitt ønske, men på grunn av min befaling-
- står du her og prater om dyder. Sett deg ned!
Jeg vil ikke ha flere meningsløse privilegier-
- og hedersbevisninger for å blidgjøre meg.
Jeg vil heller ha ingenting og forbli en enkel mann som tjener Rom.
Hvorfor har statuer alltid så livløse øyne?
Har dere sett Nilen? Dere kan spare dere reisen.
Hun har den i blikket sitt.
- Det er sent, Cæsar. - Sent til Rom å være.
Ikke avbryt meg, Cassius! Jeg...
- Hvor var jeg... ? - "Å tjene. "
Ja, jeg har tjent Rom hele livet mitt.
Jeg har erobret halve verden for Rom.
Dere har meg å takke for framgangen.
Nå vil jeg at dere skal gjøre som jeg sier.
Dere skal utnevne meg til Roms keiser.
Dere trenger ikke sette dere igjen.
Takk, Deres Majestet, for gjestfriheten.
God natt.
Takk og god natt.
De liker ikke å bli innkalt til et møte her som burde holdes i senatet.
Så de misliker det?
Jeg kan ikke forstå at statuers øyne alltid skal være så livløse.
Det er meg de misliker. At du viser meg fram slik.
Derfor nekter de deg det som er ditt.
Min guddommelige rett, ikke sant?
- Ja, slik er det. - Min guddommelige rett...
Det må senatet ta i betraktning.
Er De sikker på hva De så fortvilet gjerne vil ha?
- Jeg har alltid vært sikker. - Og Cæsar?
Kan noen snakke for ham?
Nei.
God natt.
Brutus, bør vi stå framfor denne nye gudinnen Cæsar har fått oppført?
- Må vi falle på kne? - Ikke foreløpig.
Det finnes plass til en gud til.
Når guden Cæsar gjør gudinnen Kleopatra selskap-
da må vi krype for dem begge.
- Om den dagen kommer... - Han vil bli keiser.
- Det var hans sykdom som talte. - Snart tar sykdommen livet av oss.
Bare engang har han bedt om å bli keiser, men har siden utropt seg til gud.
Keiser og gud. Ikke bare konge, men keiser og gud!
- Opp med øynene, Brutus. - Hva vil dere meg?
Når folket tenker på Roms heder, tenker de på én mann: Brutus.
Med den heder og ansvar du har, Brutus, frels Rom fra Cæsar!
- Be meg ikke om å knuse ham! - Så la Cæsar knuse Rom!
Antonius har gode nyheter fra mine venner.
I morgen foreslår Lucius Cotta at jeg skal bli konge.
Senatet bifaller det.
Jeg forstår ikke?
- Konge og keiser. - Og de går med på det?
Den siste tiden har jeg utnyttet en diktators privilegium.
Jeg har utnevnt senatorer. Drøyt halve senatet er utnevnt av meg.
Nok en gang har du sendt Mithradates i forveien...
Det vil bifalles. Og i morgen på Idus Martiae, en dag å minnes-
utnevnes jeg til konge av Rom.
- Konge, ja, men ikke av Rom. - Ikke av Rom? Hva er det du sier?
De gjør deg til konge over riket utenfor Italias grenser.
Til og med dine venner er redde for folket.
- Kanskje med tiden... - Redde for folket! Bortkastet tid!
Konge over alt utenom Rom? Gallias hytter og Britannias grotter?
Hele riket utenfor Italias grenser.
- Det aksepterer jeg ikke. - Det er ment som en tom gest.
Nok en hedersbevisning for å smigre deg.
Det er alt...
Og senatet bifaller det? Aksepter det, Cæsar.
Jeg har aldri nøyd meg med en halv seier.
Og det skal du ikke gjøre nå heller.
Cæsar, mektige Cæsar. Alt jeg kan si deg, er det du har lært meg:
Ta litt, og så lit til, til du til slutt har alt sammen.
La dem utrope deg til konge, om det så bare er over et tre!
- Resten kommer med tiden. - Og gjøre om igjen alt jeg har gjort?
Det er det du aldri har gjort eller erobret som venter!
Roms legioner utenfor Italias grenser blir dine legioner.
Gullet og makten i Egypt, ditt Egypt.
Cæsar, du kan erobre hele verden!
Forstår du ikke?
Konger og guder velges ikke.
Ja, ikke bare Rom, men hele Italia-
kommer til å falle i dine hender.
La dem utrope deg til konge! Mine legioner er dine.
Sammen erobrer vi mer enn selv Aleksander kunne drømme om.
Rom... Hva var Rom da Sulla døde-
og da Crassus ble beseiret i Partia?
Da kom de samme mennene til meg-
- og ulte som redde hunder "Cæsar, redd oss!"
Da kunne de ha gjort meg til konge, men det tillot jeg ikke.
Han ble kastet over muren. Det er ikke noe vakkert syn.
Best om Hernnes majestet ikke...
Titus. Pengeutlåneren... Hvorfor er han myrdet og ført hit?
Det er en advarsel til meg. Kanskje jeg er nestemann.
De tar bare våge å true deg?
- Hvor var min sønn? - Ikke så langt unna. Han ble redd.
- Hvor mange legioner har Lepidus? - 15, kanskje flere.
- Hvor? - I Skythia.
Vi spiser middag med Lepidus.
Vi skal snakke om hærer, slagmarker og lister over menn som skal dø.
Og om jeg så tilbys Libyas ørken som kongedømme, så aksepterer jeg.
Det er den store Cæsar, elsket av Rom...
... og av minst én av oss-
som må dø for at Rom skal få leve.
Om det må gjøres, så skal vi gjøre det uten skam og uten frykt.
Om vi skal vise at Rom ikke aksepterer en konge-
- så la oss gjøre det som frie menn i dagslys.
Hvilken dag snakker vi om, Brutus? I morgen?
I senatet?
Skal vi alle bære våpen?
Decimus, følg Cæsar fra hans hjem og til senatet i morgen.
Cimber, Markus Antonius må ikke slå følge med Cæsar.
Ta ham til side og prat om noe du hørte om i kveld.
Jeg husker noe underlig.
Cæsar spurte hver og en av oss hvordan vi ønsket å dø.
Da det var Cæsars tur, så han rett på meg og sa: "Brått. "
Er ikke det underlig?
- Jeg var redd for at du sov. - Cæsarion sover.
- Han lå våken i natt. - Ble han skremt av uværet?
Han nektet for det, men han var nok litt redd.
- Kommer du inn? - Decimus venter.
Han kom for å følge meg til senatet.
- Decimus? Har han gjort det før? - En slu politiker.
Han vil ses i mitt selskap nettopp i dag.
- Se til at Antonius er nær deg. - Du også... ?
Roms damer ser ut til å ha smittet hverandre med sin redsel i dag.
Calpurnia ba meg om å bli hjemme.
Hvorfor ville hun ikke at du skulle gå?
Mareritt. Det var alt.
Hun våknet og skrek under uværet.
Hun drømte at hun så meg bli myrdet. Hun så meg full av blod.
Tjenestefolket hadde sett tegn på himmelen og andre ting.
Merkelige fugler er sett på Forum.
En fløy inn i senatet med en laurbærkvist som den slapp-
ved statuen av Pompeius.
Pompeius...
- Jeg er redd, Cæsar. - Ikke be meg om ikke å dra.
Skal man si at Cæsar avsto fra verden på grunn av tordenvær?
At det guddommelige i ham rygget for dødelig overtro?
Jeg fler at du trenger meg, men jeg kan ikke hjelpe deg.
Hjelp meg med å leve som jeg har gjort. ikke som andre-
- hvis liv bare er en stadig redsel for å dø.
Dine guder og mine være med deg, Cæsar.
Med unntak av deg er verden full av små menn.
Ilden brenner.
Ødeleggelsens vinder blåser.
Rom, mektig og alene...
Ødeleggelsens vinder skal ramme deg!
Storm og hagl skal slå ned hvete, fugler og levende skapninger...
Himmelen... og selveste gudene.
Min sønn!
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
- Jeg har hatt mye å gjøre. - Og du gjorde det meget bra.
- Er det der... ? - Ja.
I Egypt reiser vi evige monumenter over våre døde helter.
Her brenner dere dem som søppel. Far vel.
Jeg har en eskorte til deg. Du har ingenting å frykte.
Ingenting å frykte? Det er ingen grunn til å bli.
Alt har skjedd så fort. Jeg må plukke opp restene av en hel verden.
- Cæsar... du som flykter... - Hvorfor skulle jeg bli?
Jeg vet ikke hva jeg føler akkurat nå. Jeg er trøtt.
Og jeg har vanskelig for å si hva jeg mener til deg.
Men du er så veltalende, Antonius.
Du leste opp Cæsars testamenta-
- for de hulkende, morderiske frie innbyggerne i Rom!
Octavian ble utnevnt til hans arving!
Jeg vet hvorfor. Om ikke Octavian var blitt utnevnt-
- hvor lenge tror du at du og din sønn ville ha fått leve?
Om Cæsar var blitt konge, tror du at han da hadde utnevnt Octavian?
Alt er over nå.
Cæsar... og drømmen som forsvant sammen med ham.
Først Aleksanders drøm...
... og så Cæsars. Nå er den borte.
Først må vi få orden på Rom.
Brutus, Cassius og de andre må drepes.
Og så må Cæsar få den tittelen han ikke fikk mens han levde.
En død konge, en død gud... Ikke engang Rom trenger å frykte det.
Cæsarion kan gjøre krav på både tittelen som konge og gud.
Og framfor hvilken domstol skal vi gjøre krav på denne retten?
Jeg skal selv gjøre det i senatet.
Det tror jeg så gjerne...
Og når de har sluttet å le, skal min sønn og jeg erklære krig mot Rom?
Nei. For det trengs en Cæsar.
Tiden er knapp.
En som Cæsar...
Men takk, jeg skal huske din omtanke.
- Du gir opp for lett. - Gjør jeg?
La meg komme til Alexandria og prate mer med deg.
Jeg slår gjerne følge nå, om jeg får.
Forsøk i alle fall å minnes.